Den säkerhetspolitiska situationen i Europa och i vårt närområde
har försämrats under den senaste tiden.
Sårbarheten i vårt samhälle har ökat i takt med globalisering, urbanisering och digitalisering.
Hotbilden mot Sverige har ökat och därmed också ändrat förutsättningarna
för det arbete vi måste bedriva med att skydda samhället på olika sätt.
Fred och krig har i alla tider varit varandras logiska motsatser.
Förmågan att kunna dra en linje mellan fred och krig har varit grunden för människans civilisering.
Men det har också funnits en gråzon mellan fred och krig, som olika aktörer
har kunnat använda för sina syften, beroende på hur hårt man är beredd att spela.
Urbanisering, teknikutveckling, den ekonomiska utvecklingen samhällsutvecklingen i stort,
globalisering och så vidare, har medgett ett större handlingsutrymme mellan
fred och krig för de aktörer.
Både statliga och icke-statliga aktörer som vill skapa möjligheter för att nå
sina politiska och ekonomiska syften.
Den här gråzonsproblematiken som finns mellan fred och krig är någonting som hela
samhället måste hjälpas åt för att hantera.
Och det är särskilt viktigt idag då många saker pågår samtidigt,
både från statliga och icke-statliga aktörer.
Att det sker på ett för det svenska samhället sett korrekt och genomtänkt sätt.
Vi behöver ha en strategi som gör att vi kan hantera detta på ett både
proaktivt och rättssäkert sätt.
Så, dagens hotbild ställer skärpta krav på vår förmåga att värna om vår säkerhet
och på vår kunskap om vilka verktyg som vi kan använda oss av,
vilket lagstöd som de beslutsfattare har som måste fatta beslut under svåra
omständigheter där både det faktiska och det juridiska läget är oklart.
Hur ska vi utifrån dagens hotbild skydda det mest skyddsvärda, vår demokrati,
våra mänskliga fri- och rättigheter och våra grundläggande värden,
såsom det beskrivs i regeringsformen.
Vi kan inte ta de här värdena för givna, därför att gråzonsproblematiken
som den ser ut idag pågår här och nu.